DER VAR ENGANG...
Nyheder fra slagmarken, sir.
- Avonlea er faldet. - Du godeste...
- Hvis bare han var kommet. - Men det gjorde han ikke.
- Trolde er ikke mennesker. - Vi må stoppe dem.
- De kan ikke stoppes. - Måske er han på vej, far.
Det er for sent, min pige. Det er for sent.
- Det må være ham. - Hvordan kom han forbi murene?
Åbn!
Sikken skuffelse.
I sendte bud. Noget i stil med: "Hjælp! Vi dør. Kan du redde os?"
Svaret er:
Ja, det kan jeg. Jeg kan beskytte jeres lille by.
- Men det koster. - Vi har lovet dig guld.
Men ser du... Jeg kan selv lave guld.
Jeg vil have noget særligt.
Min pris... er hende.
- Nej! - Den unge dame er min forlovede.
Jeg spurgte ikke, om hun var forlovet. Jeg søger ikke kærlighed.
Jeg har brug for en, der kan passe mit temmelig store hus.
- Hende eller intet. - Forsvind.
Forsvind!
Som du vil.
Nej, vent!
- Jeg går med. - Det vil jeg ikke acceptere.
Jeg bestemmer selv min skæbne. Jeg går med.
- Det er for altid, lille ven. - Vil min familie og venner overleve?
Det lover jeg.
Så bliver jeg hos dig for altid.
Hvor dejligt.
Belle... Belle, du må ikke!
Jeg beder dig. Du kan ikke rejse med det... udyr.
Far... Gaston...
Jeg har besluttet mig.
Hun har faktisk ret.
Aftalen ligger fast.
Tillykke med jeres lille krig.
Udmærket. Jeg har ledt efter dig, mr French.
- Du får pengene i næste uge. - Aftalen var klar.
Tag hans bil.
Vent. Nej!
I morgen er det valentinsdag. Bilen er fyldt med roser.
Stop. Lad mig sælge dem.
- I kan fortsætte diskussionen. - Sådan gør man ikke forretninger.
Hvor er du ond. Det her vil folk ikke acceptere.
- Det var noget af en forestilling. - Mr French har en dårlig dag.
- Jeg vil tale med dig om noget. - Lad os tage det, når jeg vil tale.
Nej, vi gør det nu. Det går hurtigt.
Er der noget, der piner dig? Noget, du vil afsløre?
Vi må tage det en anden gang. Tak.
- Du købte bogen. - Jeg er lige startet.
Det bliver sjovt at læse den.
- Skal jeg sætte bordene sammen? - Nej, behøves ikke.
- Hej, David. - Hej.
Hvordan går det?
- Henry har det godt. - Det spurgte jeg ikke om.
- Er du sikker? - Ja, han er, som han plejer.
Regina kan ikke skille jer ad. Man finder en måde at se hinanden.
- Så han er, som han plejer? Glad? - Ja.
Nej! Han savner dig helt vildt.
Jeg er sammen med ham seks timer om dagen.
- Tager du også mod nyfødte? - Ashley...
- Jeg genkendte dig ikke. - Nu er barnet her.
- Hvordan går det? - Det er...
Det er skønt at få børn, men vi har ikke fået giftet os.
- Det er hårdt. Sean arbejder meget. - Det skal jo til.
- Ja, og så på valentinsdag. - Hvor trist.
Ikke nødvendigvis. Kom med ud.
- Emma lader skiltet blive hjemme. - Jeg gider ikke, men hyg jer.
- Hvad er der? - Stationen. Der er sket noget.
- Sherif Swan... - Naboerne sagde, døren stod åben.
- Jeg har vist haft indbrud. - Nu igen?
Jeg er ikke let at elske.
- Hvor skal vi hen? - Lad os kalde det dit værelse.
- Mit værelse? - Det lyder bedre end fangehul.
Du kan ikke efterlade mig her!
Du skal servere mine måltider og gøre rent.
- Jeg forstår. - Tørre støv og vaske tøj.
- Hente halm, når jeg spinder. - Gerne.
Og du skal flå huden af de børn, jeg fanger.
Det var for sjov. Det mente jeg ikke.
Godt...
Det er jeg ked af. Det røg et skår af.
Det kan næsten ikke ses.
Det er jo bare en kop.
Du kan gå. Jeg ved, hvem der gjorde det. Jeg klarer det selv.
Nej, indbrud angår offentligheden.
Sig, hvad du ved, før jeg anholder dig for at forstyrre opklaringen.
- Du vil vel ikke anholdes. - Det er korrekt.
Moe French, en blomstersælger, som ikke har betalt sin gæld.
Vi har været lidt uenige om lånets sikkerhed.
- Jeg undersøger ham. - Medmindre jeg finder ham først.
- Dårlige mennesker kommer i knibe. - Er det en trussel?
En iagttagelse.
Held og lykke.
Hvorfor spinder du så meget?
Du har faktisk spundet mere guld, end du får brug for.
- Rokken får mig til at glemme. - Glemme hvad?
Det virkede vist.
- Hvad gør du? - Trækker gardinerne fra.
- Har du sømmet dem fast? - Ja.
Tak.
Det var så lidt.
Jeg hænger dem op igen.
Nej, jeg vænner mig til det.
Selv tak. Det var Moe. Jeg fandt tingene i hans hjem.
- Og ham selv? - Jeg har ham snart.
- Så det er ikke afsluttet. - Jeg fik fat i tyvegodset.
Det der er intet værd. Der mangler noget.
- Du får det, når jeg finder ham. - Medmindre jeg finder ham først.
- Hvorfor ville du have mig her? - Her var så beskidt.
Du er vist ensom. Alle mennesker føler sig ensomme.
Jeg er intet menneske.
Jeg har set mig omkring her i nogle måneder.
På anden sal er der småt tøj. Er det et barns tøj?
Har det været dit, eller har du haft en lille dreng?
Jeg har haft. Jeg havde en søn.
Men jeg mistede ham. Ligesom hans mor.
Det gør mig ondt.
Så du har været menneskelig? Et normalt menneske.
Hvis jeg nu aldrig skal have en anden ven igen...
...må jeg så blive din ven? - Måske...
Måske vil du bare finde udyrets svagheder.
Du er ikke et udyr. Du synes, du er grim, og du dækker spejlene.
Jeg er sir Gaston, og du er udyret, som har taget...
- Hvem var det? - En gammel blomstersælger.
Værsgo. Hvis du vil have den.
Tak.
Du havde et liv, Belle... før du kom hertil.
Venner og familie.
Hvad fik dig til at komme hertil?
Heltemod og offervilje.
Kvinder har ikke mange muligheder for at bevise deres værd.
At se verden og blive helte.
Da du kom, fik jeg en chance for det.
Jeg har altid villet være modig.
Hvis jeg gjorde noget modigt, ville det føre til heltemod.
Blev det, som du håbede?
Jeg ville jo se verden.
Lige det blev ikke, som jeg håbede.
- Men jeg reddede min by. - Og din trolovede?
Det var et arrangeret ægteskab. Jeg var ikke forelsket i Gaston.
For mig består kærlighed af mange lag.
Kærlighed er et mysterium, som skal løses.
Jeg kunne aldrig skænke mit hjerte til en som ham.
Men du ville fortælle om din søn.
Ved du hvad... Vi kan lave en aftale.
Gå til landsbyen og hent lidt halm til mig.
Når du kommer tilbage, kan du høre min historie.
Landsbyen? Stoler du på, jeg kommer igen?
Nej. Jeg forventer ikke at få dig at se igen.
Tag det roligt, Ashley.
Det er første udeaften siden fødslen, så jeg har noget at indhente.
Se fyrene derovre, Ash.
- Jeg er jo sammen med Sean. - I er ikke gift. Han er her ikke.
- Han arbejder. - Som altid. I må hygge jer.
Hun har ret, han arbejder altid.
Jeg troede, kærlighed var anderledes.
Også jeg.
To valentinskort? Du har vist et indviklet liv.
Jeg kunne bare ikke vælge.
- Er begge til den samme kvinde? - Begge passede godt til os.
Nå. Du er heldig at have fundet kærligheden.
Kærligheden... Den er som en lille flamme.
Når den slukkes, er den væk for altid.
- Held og lykke. - Tak.
Prosit.
Gå!
Hør her... Jeg lader aldrig nogen slippe væk.
- Blev du pjasket til? - Nej, det er fint.
Jeg er træt af at køre i vogn. Lad mig gå med dig.
- Du rejser med let oppakning. - Jeg vil ikke forsinkes.
Du er på flugt fra nogen. En ægtemand eller en elsker?
Begge dele...
Jeg hviler mig lidt. Fortsæt uden mig.
Hvis jeg har ret, elsker du din mand, men forlader ham.
Jeg kunne elske ham, hvis det ikke var...
- Noget ondt har slået rod i ham. - Det lyder som en forbandelse.
Alle forbandelser kan hæves.
Et kys af ægte kærlighed kan gøre det.
Nej, mit barn. Jeg foreslår ikke, at du kysser din fangevogter.
- Hvilket budskab ville det være? - Netop...
Hvis han elsker dig, lader han dig gå. Hvis ikke, hjælper kysset ikke.
- Han lod mig jo gå. - Ja, men I kyssede ikke.
Er ét kys da nok?
- Bliver han så en mand igen? - En normal mand.
Et kys af ægte kærlighed hæver enhver forbandelse.
Du er allerede tilbage. Udmærket.
Jeg har næsten ikke mere halm.
Lad være. Du er glad for, jeg kom tilbage.
Jeg er ikke utilfreds.
- Du lovede at fortælle en historie. - Gjorde jeg?
Fortæl om din søn.
Jeg mistede ham. Andet er der ikke at fortælle.
Og siden da har du aldrig elsket eller er blevet elsket?
- Hvorfor kom du tilbage? - Jeg havde ikke tænkt mig det.
Men noget fik mig til at ombestemme mig.
- Hvad sker der? - Kys mig igen. Det virker jo.
- Hvad? - Alle forbandelser kan hæves.
Hvem har sagt det? Hvem ved det?
Hun...
Hun!
Din onde sjæl. Det var dig!
Du har vendt hende mod mig. Tror du, du kan besejre mig?
- Hvem taler du med? - Din veninde. Dronningen.
Hvordan fik hun påvirket dig?
Jeg vidste, det var et kneb. Du ville aldrig føle noget for mig.
Ja, du arbejder for hende. Eller er det dit påfund?
Vil du være en helt og dræbe udyret?
- Hold kæft! - Det er ægte kærlighed...
- Hvorfor tror du ikke på mig? - Fordi ingen kan elske mig!
Lad mig forklare.
Det er virkelig fascinerende.
Om lidt får du noget luft, og så skal du sige to ting.
Først hvor den er.
Og den anden skal være navnet på den,
der bad dig stjæle den. Er du med?
Godt. Lad os begynde.
- Jeg havde brug for min bil. - Det var ikke det, du skulle sige.
- Hør på mig. - Sig, hvor den er!
- Stop! - Sig, hvor den er!
- Det var ikke min skyld. - Skyld? Hvad mener du?
Du stødte hende fra dig, selv om hun elskede dig!
Hun er væk for altid. Hun kommer aldrig tilbage.
Og det er din skyld, ikke min!
Du er hendes far!
Det er din skyld!
Stop!
- Pigeaftenen går ikke så godt. - Jeg troede, jeg ville blive glad.
Jeg har nok bare brug for en kæresteaften.
Han er aldrig hjemme. Jeg går hjemme med barnet.
Hvorfor skal man være et par, hvis vi aldrig er sammen?
Jeg forstår dig. At elske en, man ikke kan være hos-
- er frygtelig svært.
Jeg burde tage hjem.
Ashley?
Sean?
- Jeg troede, du arbejdede i aften. - Ja, men jeg har pause.
Jeg ville se dig.
Og spørge dig om noget.
Vil du gifte dig med mig?
Jeg har 20 minutters pause, så svar hurtigt.
Ja!
Vi kan køre en tur. Ikke den bedste date, men...
Det er en vidunderlig date.
Din vogn venter.
- Hvordan var pigeaftenen? - David?
- Hvad gør du her? - Jeg vidste, du var her.
Jeg ville give dig et valentinsdagskort.
- Holder du øje med mig? - Du må jo ikke finde en anden.
Som du har gjort?
"Kathryn, jeg pelsker dig."
Undskyld. Jeg...
Du skulle have det her.
Jeg har altid troet, man kan finde en løsning.
Men hvis dette er vores, bør vi finde en anden.
- Mary Margaret... - Du bør tage hjem til Kathryn.
Det ved jeg.
Du har ret. Men det betyder ikke, jeg giver op.
- Vi finder vores løsning. - Det håber jeg.
- Glædelig valentinsdag. - I lige måde.
Du gav ham ingen livstruende skader. Heldigt.
Du har en sær opfattelse af held.
Og du af retfærdighed. Hvad har han gjort?
- Han har stjålet fra mig. - Den reaktion var mere end det.
Du talte om, at han sårede hende. Hvad har han gjort?
- Måske kan jeg hjælpe. - Du hørte nok forkert, sherif.
- Du nægter at samarbejde. - Vi er færdige.
Nej, det er vi faktisk ikke.
Du er anholdt.
Hvad vil du gøre ved mig?
Forsvind.
- Forsvind? - Jeg vil ikke have dig længere.
Du havde kunnet få frihed og lykke-
- hvis bare du havde turdet stole på, at nogen ville have dig.
- Men du turde ikke tage chancen. - Det er løgn.
Du er en kujon, Rumleskaft.
Hvor tykhudet du end er, så forbliver du en kujon.
Jeg er ingen kujon. Det hele er faktisk ret enkelt.
Min magt betyder mere for mig, end du gør.
Nej, det gør den ikke.
Du tror bare ikke, jeg kan elske dig.
Nu har du truffet dit valg.
Og det vil du fortryde bitterligt. For evigt.
Det eneste, du har tilbage, er et tomt hjerte.
Og en kop med skår i.
Pastrami. Vil du have en halv?
Jeg skylder dig jo en tjeneste. Lidt pastrami kan gøre os kvit.
Jeg ved, du skylder mig en tjeneste.
Når jeg indkasserer den, bliver den større end en halv mad.
Sherif Swan?
Du får en halv time med Henry. Giv ham en is.
Og lade dig være alene med en fange?
29,5 minutter.
Hej, Emma.
- Køber du også en til mig? - Det kan jeg godt.
Kom.
- Du vil virkelig gerne tale. - Og dette er den eneste måde.
Sid ned.
Når to mennesker ønsker noget, en anden har, kan de blive enige.
Har du det, jeg vil have?
Ja.
Så du fik ham til det.
Jeg antydede bare, at en stærk mand tager det, han vil have.
Nej, du sagde, hvad han skulle tage.
Vi kendte hinanden så godt. Skal det nu være sådan her?
Åbenbart.
Du ved, hvad jeg vil have. Men hvad vil du have?
Jeg vil have, du svarer på et spørgsmål.
Giv mig et enkelt svar. Hvad hedder du?
Mr Gold.
- Dit rigtige navn. - Det har jeg heddet hele mit liv.
Og i et andet liv?
- Hvad spørger du om? - Det ved du godt.
Hvis du vil have din ejendel, skal du sige mig dit navn.
Rumleskaft.
- Giv mig det, jeg vil have! - Hvor er du aggressiv.
Ja...
På grund af den her?
En ret sentimental souvenir.
Tak...
...Deres Majestæt.
Nu, da vi er ærlige, kan vi mindes, hvordan det var engang.
Lad ikke tremmerne narre dig. Jeg har magten her.
Jeg er snart fri igen, og intet vil være forandret mellem os.
Vi får se.
Sikke skrøbelige låse.
Jeg har en aftale, jeg vil diskutere, omhandlende en vis havfrue.
- Jeg indgår ikke aftaler i dag. - Er du vred på mig?
Hvad er det denne gang?
Dit lille bedrageri er slået fejl.
Du vil aldrig blive mere mægtig end mig. Du kan aldrig besejre mig.
Handler det om pigen, jeg mødte på vejen?
Hvad var det, hun hed? Margie? Verna?
Belle.
Nå ja.
Jeg havde intet med tragedien at gøre.
Hvilken tragedie?
Har du ikke hørt det?
Da hun kom hjem, var hendes trolovede forsvundet.
Efter hendes ophold her og hendes forbindelse til dig-
- ville ingen andre have hende.
Hendes far afskyede synet af hende og stødte hende fra sig.
Så hun har brug for et sted at bo?
Han var ond ved hende.
Han låste hende inde i et tårn og lod præster rense hendes sjæl.
Til sidst kastede hun sig ud fra tårnet.
Hun døde.
- Du lyver. - Gør jeg?
Vi har ikke mere at tale om.
Fint. Jeg har andet at lave.
Her er støvet, Rumleskaft.
Du bør få dig en ny pige.
- Hvor fin. - Du arbejder jo hårdt.
- Har hun haft besøg? - Nej, ikke i dag.
Faktisk aldrig.